Médaille de la Résistance française
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/d0/M%C3%A9daille_de_la_R%C3%A9sistance_avec_rosette_-_avers.jpg/155px-M%C3%A9daille_de_la_R%C3%A9sistance_avec_rosette_-_avers.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/c1/Medaille_de_la_Resistance_revers.jpg/153px-Medaille_de_la_Resistance_revers.jpg)
Médaille de la Résistance française er en fransk medalje for innsats mot den tyske okkupasjonen av Frankrike under andre verdenskrig. Medaljen ble innført av Charles de Gaulle i eksil i London og ble tildelt medlemmer av De frie franske styrker og motstandsfolk i det okkuperte Frankrike.
Innstiftelse og administrasjon
[rediger | rediger kilde]Medaljen ble innstiftet ved forordning utstedt av Charles de Gaulle 9. februar 1943 i London.[1] Medaljen ble tildelt av sjefen for de franske styrkene i utlandet, Charles de Gaulle, assistert av et medaljeråd. Fra slutten av krigen ble den tildelt av formannen for Frankrikes provisoriske regjering og fra 1. januar 1947 av Frankrikes president.[2]
Medaljen er siden 1966 administrert av kanselliet for Frigjøringsordenen.[3]
Inndeling
[rediger | rediger kilde]Fra starten hadde Médaille de la Résistance française én klasse. I november 1945 ble det innført en høyere klasse, medaljen med rosett.[4]
Utforming
[rediger | rediger kilde]Médaille de la Résistance française består av en rund bronsemedalje som på avers er belagt med et dobbeltkors (croix de Lorraine), de frie franske styrkenes symbol.[5] Datoen XVIII.VI.MCMXL (18. juni 1940) står i en bue nederst. Det var 18. juni 1940 de Gaulle kringkastet sin første appell til franskmennene om å fortsette kampen mot Tyskland.[6] Reversen har innskriften «PATRIA NON IMMEMOR».
Medaljen er opphengt i et rødt medaljebånd med svarte striper.
Medaljen ble utformet av løytnant i de frie franske styrker Antoine «Tony» Mella, som også formga ordenstegnet for Frigjøringsordenen.[7] De første eksemplarene ble produsert av firmaet J. Gault & Son i London.[8]
-
Båndstripe for medaljens ordinære klasse
-
Båndstripe for medaljen med rosett
Tildeling
[rediger | rediger kilde]Medaljen ble tildelt som belønning av lojal og modig innsats i kampen mot Frankrikes fiender utført i Frankrike, det franske imperiet eller utenlands fra 18. juni 1940. Medaljen ble tildelt for innsats for De frie franske styrker og for motstandsinnsatsinnsats i det okkuperte Frankrike.[4]
Fram til 1. april 1947 ble medaljen tildelt for motstandsinnsats under andre verdenskrig, men i Indokina ble tildeling sluttført 31. desember 1947.[2] Etter disse datoene er medaljen utelukkende tildelt posthumt til dem som falt for Frankrike i løpet av krigen.[4]
Det er utdelt 65 185 medaljer, hvorav 4 587 med rosett.[4] 25 483 av tildelingene gjaldt personer som falt under krigen.[4] Medaljen er tildelt 22 militæravdelinger, 17 kommuner i Frankrike samt til Ny-Caledonia og til 15 skoler, sykehus og andre institusjoner.[4]
Se også
[rediger | rediger kilde]Referanser
[rediger | rediger kilde]- ^ «Ordonnance N° 42 instituant une médaille de la Résistance française», Bulletin Officiel des armées, 9. februar 1943.
- ^ a b En savoir plus sur les médaillés[død lenke], musée de l'Ordre de la Libération. Lest 1. juli 2019.
- ^ «La commission nationale» Arkivert 18. april 2019 hos Wayback Machine., musée de l'Ordre de la Libération. Lest 1. juli 2019.
- ^ a b c d e f Vladimir Trouplin: «La médaille de la Résistance française», i Anne de Chefdebien, Tom Dutheil og Vladimir Trouplin (red.): Une certaine idée de la France… Et du monde. Charles de Gaulle à travers ses décorations, Brussel: Peter Lang, Musée de l'Ordre de la Libération, musée de l'Ordre de la Libération og Musée de la Légion d’honneur et des ordres de chevalerie, 2019, s. 59–60.
- ^ Vincent Allard: Les ordres honorifiques et de chevalerie, Paris: Éditions de Vecchi, 2004, s. 82.
- ^ «Charles de Gaulle speech», BBC News, 17. juni 2010. Lest 1. juli 2019.
- ^ «Antoine Mella dit "Tony"», Musée de la Résistance en ligne. Lest 1. juli 2019.
- ^ Anne de Chefdebien, Laurence Wodey og Bertrand Galimard Flavigny: Ordres et décorations en France, Paris: Musée national de la Légion d'honneur et des ordres de chevalerie, 2006, s. 137.
Litteratur
[rediger | rediger kilde]- André Damien: Les Ordres de Chevalerie et les Décorations, Éditions Mémoire et Documents, ISBN 2-914611-05-6